НАУКОВИЙ АЛЬМАНАХ МИСТЕЦТВА ТА ОСВІТИ Видавець: Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського, 2025 УДК: 37.016:7(06) ISSN (online): 3083-7871 Періодичність: 4 рази на рік Рік заснування: 2025 Засновник: Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського (ЄДРПОУ 02125094) Ідентифікатор медіа: R40-06793 (Рішення № 351 від 05.02.2026 року, Протокол № 4) РЕДАКЦІЙНА КОЛЕГІЯ Марущак О.В. – канд. пед. наук, доц., Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського (голова редакційної колегії). Зузяк Т.П. – док. пед. наук, проф., Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського (заступник голови редакційної колегії). Соловей В.В. – канд. пед. наук, доц., Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського (відповідальний редактор). Анотація У збірнику наукових праць висвітлено актуальні психолого-педагогічні проблеми підготовки вчителів трудового навчання та технологій, педагогів професійної освіти і фахівців образотворчого та декоративного мистецтва, теоретичні та методичні аспекти формування професійної компетентності та її складових, сучасні технології формування в учнів закладів загальної середньої, професійної (професійно-технічної) освіти та закладів позашкільної освіти сфери культури предметних компетентностей у контексті технологічної, професійної та мистецької освіти, а також схарактеризовано історичні аспекти розвитку освіти та мистецтва України. Видання адресоване науковцям, викладачам, учителям, аспірантам, магістрантам, а також усім, хто цікавиться сучасними проблемами технологічної, професійної та мистецької освіти. Основний матеріал доповідей подано в авторській редакції. Повну відповідальність за достовірність та якість поданого матеріалу несуть автори публікацій.
Vinnytsia Mykhailo Kotsiubynskyi State Pedagogical University
ФУНКЦІОНАЛЬНО - СЕМАНТИЧНИЙ АНАЛІЗ МАНДАЛ ТА ОРНАМЕНТІВ У ДЕКОРАТИВНОМУ МИСТЕЦТВІ ІНДІЇ
У статті досліджено функціонально - семантична роль мандал та орнаментів у декоративному мистецтві Індії. Проаналізовано історичні витоки, класифікацію орнаментів, символіку мандал, лотоса та інших рослинних мотивів, а також їх сучасне використання у мистецтві, дизайні та психотерапевтичних практиках. Зазначено, що орнаменти та мандали одночасно виконують естетичні, сакральні та психологічні функції, формуючи своєрідний культурний код Індії. Декоративне мистецтво Індії становить унікальний феномен , який передбачає нерозривний зв’язок естетичних форм з філософськими та космологічними ідеями . Мандали та орнаменти є фундаментальними елементами, що відіграють важливу роль у формуванні духовної та культурної ідентичності індійського субконтиненту. Ці символічні композиції пронизують усі сфери життя – від храмової архітектури та ритуальних об’єктів до побутового текстилю та традиційних прикрас. Вони є не просто елементами декору, а носіями багатовікової культурної спадщини, що відображає складну ієрархію космічних і соціальних законів. Мандали та орнаменти виконують естетичні, сакральні та психологічні функції, формуючи таким чином універсальний культурний код Індії. Естетична функція полягає у створенні візуального ритму, гармонії та привабливості, необхідних для декорування тканин, архітектури та графічних творів. Ця функція є основною і слугує передумовою для реалізації інших, глибинних, функцій. Сакральна функція мандали визначає її як символ космічного порядку, ідеальної цілісності та божественного начала. Вона є візуальним втіленням метафізичних законів і космологічних уявлень, які відображають структуру Всесвіту. Психологічна функція застосовується для медитації, розвитку концентрації, досягнення емоційного балансу та інтеграції психіки, зокрема, активно використовується в арт - терапії. Важливо відзначити, що естетична функція, забезпечуючи візуальну гармонію та привабливість, сприяє реалізації психологічної функції, оскільки упорядкований та приємний об’єкт легше утримує увагу спостерігача. В одночас психологічна функція через розвиток концентрації та внутрішньої гармонії є інструментом для досягнення сакральної мети – духовної цілісності та пізнання космічного закону. Таким чином, усі три функції перебувають у стані функціональної синхронії. У табл. 1 продемонстровано, що індійське декоративне мистецтво функціонує як засіб втілення метафізичних законів у матеріальній, доступній для сприйняття формі, інтегруючи мистецтво, релігію та психологію в єдиній символічній структурі. Індійське декоративне мистецтво характеризується високим ступенем стандартизації та семантичної насиченості орнаментів. Для створення багаторівневої структури, яка може одночасно задовольняти естетичні та сакральні потреби, використовуються чотири основні групи мотивів. До геометричних мотивів належать кола, квадрати, ромби та спіралі. Їх семантика тісно пов’язана з ідеями порядку і гармонії Всесвіту. Квадрат традиційно символізує земну сферу, матеріальний світ або місце для ритуалу. На противагу цьому, коло або спіраль уособлюють вічність, циклічність буття та динаміку духовного шляху. Це протиставлення та їх поєднання у композиціях, таких як мандала, втілюють ідею того, що зовнішній хаос може бути організований у досконалу, внутрішню форму. Геометричний орнамент, таким чином, є засобом втілення космічного закону у фізичній площині.
Авторське право (c) 2025 Copyright Holder Not Found
ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ В ХУДОЖНЬОМУ ПРОЄКТУВАННІ ДЕКОРАТИВНИХ ВИРОБІВ
У статті розглянуто тенденції впровадження інноваційних технологій у художнє проєктування декоративних виробів. Проаналізовано роль цифрових інструментів — комп'ютерного моделювання, 3D-друку, лазерного різання, візуалізаційних програм – у формуванні сучасного художнього образу. Визначено взаємодію традиційних та інноваційних технік у контексті сучасного декоративного мистецтва. ентичних художніх цінностей у поєднанні з технічним прогресом.
Авторське право (c) 2025 НАУКОВИЙ АЛЬМАНАХ МИСТЕЦТВА ТА ОСВІТИ
ТВОРЧІСТЬ КАТЕРИНИ ВАСИЛІВНИ БІЛОКУР ЯК ФЕНОМЕН УКРАЇНСЬКОГО НАРОДНОГО МИСТЕЦТВА
У статті досліджено творчість Катерини Василівни Білокур (1900-1961 рр.) як унікальний феномен українського народного мистецтва. Проаналізовано ключові етапи її життєвого та творчого шляху, що сформувався поза межами академічної освіти, шляхом самоосвіти та експериментів з матеріалами (виготовлення власних пензлів і фарб з рослинних пігментів). Виокремлено основні періоди творчості (ранній, зрілий, пізній) та визначено характерні риси зрілого періоду, зокрема, віртуозну деталізацію, багатошаровість колористики та синтез реалізму і декоративності. Розкрито тематику і жанрову своєрідність робіт, де природа, і особливо квіти, постають як метафора духовного світу людини, життєвої сили та української національної ідентичності. Підкреслено світове визнання творчості К. Білокур. Обґрунтовано значний вплив художниці на розвиток українського мистецтва та її роль у формуванні національної ідентичності.
СИМВОЛІЗМ ВИШИВКИ ТА ТРАДИЦІЙНІ ТЕХНІКИ ПОШИТТЯ УКРАЇНСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО КОСТЮМА ЯК ВІДОБРАЖЕННЯ СОЦІОКУЛЬТУРНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ
У статті проаналізовано історію вишиванки від трипільської культури до сьогодення, її символіку кольорів та орнаментів, а також регіональні особливості на Вінниччині. Особливу увагу приділено захисному та соціальному значенню кольорів. Зазначено, що нині вишиванка залишається невід’ємною частиною національної ідентичності, об’єднуючи українців усього світу. Вивчення її історії, символіки та сучасного значення є важливим для розуміння культурної спадщини, яку ми несемо у майбутнє.Мистецтва та освіти Сучасні тенденції підготовки майбутніх учителів трудового навчання Вінниця: ВДПУ ім. М. Коцюбинського, 2025. Вип. 1 та технологій, педагогів професійної освіти і фахівців образотворчого та декоративного мистецтва: теорія, досвід, проблеми Через специфіку орнаментальних мотивів, колористичні рішення та технології виконання, вишивка виступала засобом відображення етнічної ідентичності та індивідуального світосприйняття [7; 8; 10 ]. У сучасній культурі вишиванка зберігає статус невід’ємного елемента національної ідентичності, сприяючи консолідації української діаспори та інформуючи про спільні духовні цінності. Таким чином, дослідження генези, символіки та сучасної ролі української вишиванки є важливим для глибинного розуміння етнокультурної ідентичності та збереження культурного фонду нації. Історія вишиванки сягає кількох тисячоліть, що
КЛЕЙОВИЙ РОЗПИС ЯК СУЧАСНА ІНТЕРПРЕТАЦІЯ ТРАДИЦІЙНИХ ТЕХНІК МОНУМЕНТАЛЬНО - ДЕКОРАТИВНОГО МИСТЕЦТВА
У статті розглянуто клейовий розпис як один із сучасних напрямів розвитку монументально - декоративного мистецтва. Акцентовано увагу на поєднанні традиційних технік із новітніми художніми й технологічними підходами. З’ясовано особливості матеріалів, композиційних рішень та виражальних м ожливостей клейового розпису в контексті сучасного художнього процесу. LBL_LABEL_END The article examines glue painting as one of the modern directions of development of monumental and decorative art. The emphasis is on the combination of traditional techniques with the latest artistic and technological approaches. The features of materials, compositional solutions and expressive possibilities of glue painting in the context of the modern artistic process are clarified. LBL_LABEL_END The article explores the synthesis of artistic creativity and active public position of the outstanding artist of the sixties Alla Horska in the conditions of the totalitarian regime of the 1960s. The relevance of the study is due to the need to restore historical justice and understand the role of the intelligentsia in critical historical periods. The mechanism of interaction between artistic practices and the active socio- political position of the artist is analyzed, demonstrating how her nonconformist creativity became a form of resistance, and her civic position was the source of her artistic works. The use of monumental and easel art by Horska, in particular mosaics, and psychological portraits of the sixties, as a coded language of resistance and a means of national self-affirmation is investigated. It is emphasized that the life, creativity and public position of A. Horska turned her into a symbol of indomitability and the struggle for Ukrainian culture, and her legacy is of exceptional importance for the formation of national memory and further artistic innovations. LBL_LABEL_END У статті досліджено синтез мистецької творчості та активної громадської позиції видатної художниці - шістдесятниці Алли Горської в умовах тоталітарного режиму 1960 - х років . Актуальність дослідження зумовлена необхідністю відновлення історичної справедливості та розуміння ролі інтелігенції у критичні історичні періоди. Проаналізовано механізм взаємодії художніх практик та активної суспільно - політичної позиції мисткині, демон струючи, як її нонконформістська творчість стала формою опору, а громадянська позиція – джерелом її художніх творів. Досліджено використання Горською монументального та станкового мистецтва, зокрема мозаїк, і психологічних портретів шістдесятників, як кодо ваної мови опору та засобу національного самоствердження. Підкреслено, що життя, творчість і громадська позиція А. Горської перетворили її на символ нескореності та боротьби за українську культуру, а її спадщина має виняткове значення для формування націон альної пам’яті та подальших мистецьких новацій. LBL_LABEL_END
СИНТЕЗ МИСТЕЦЬКОЇ ТВОРЧОСТІ ТА ГРОМАДСЬКОЇ ПОЗИЦІЇ АЛЛИ ГОРСЬКОЇ В УМОВАХ ТОТАЛІТАРНОГО РЕЖИМУ
У статті досліджено синтез мистецької творчості та активної громадської позиції видатної художниці-шістдесятниці Алли Горської в умовах тоталітарного режиму 1960-х років. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю відновлення історичної справедливості та розуміння ролі інтелігенції у критичні історичні періоди. Проаналізовано механізм взаємодії художніх практик та активної суспільно-політичної позиції мисткині, демонструючи, як її нонконформістська творчість стала формою опору, а громадянська позиція – джерелом її художніх творів. Досліджено використання Горською монументального та станкового мистецтва, зокрема мозаїк, і психологічних портретів шістдесятників, як кодованої мови опору та засобу національного самоствердження. Підкреслено, що життя, творчість і громадська позиція А. Горської перетворили її на символ нескореності та боротьби за українську культуру, а її спадщина має виняткове значення для формування національної пам’яті та подальших мистецьких новацій.
Авторське право (c) 2025 ВДПУ ім. М. Коцюбинського
ФЕНОМЕН ТВОРЧОЇ БІОГРАФІЇ РАДНА САХАЛТУЄВА ТА ЙОГО ВНЕСОК У РОЗВИТОК УКРАЇНСЬКОЇ АНІМАЦІЇ І ГРАФІЧНОГО МИСТЕЦТВА
У статті досліджено творчий шлях і художню спадщину Радни Пилиповича Сахалтуєва (1935 - 2025 рр.) – видатного українського художника - постановника анімаційного кіно, графіка та плакатиста бурятського походження. Проаналізовано ключові етапи його професійної діяльності, стилістичні особливості творчого методу та вплив на формування української анімаційної школи. Особливу увагу приділено аналізу співпраці з режисером Давидом Черкаським і створенню культових анімаційних стрічок, що увійшли до скарбниці світового анімаційного мистецтва.
ЕСТЕТИЧНІ ТА ФІЛОСОФСЬКІ ЗАСАДИ ЯПОНСЬКОГО РОЗПИСУ
У статті досліджено філософські та естетичні основи традиційного японського розпису. Проаналізовано вплив синтоїзму, буддизму (дзен) і конфуціанства на формування ключових художніх принципів, таких як вабі-сабі та юґен. Розглянуто основні жанри — ямато-е, укійо-е та ніхонґа, а також їх розвиток від давніх часів до епохи модернізму.
ПСИХОЛОГІЧНИЙ ТА СИМВОЛІЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ КОЛЬОРУ ЯК ІНСТРУМЕНТУ ЕМОЦІЙНОЇ КОМУНІКАЦІЇ У МИСТЕЦТВІ
У статті проаналізовано колір як потужний, багатофункціональний інструмент емоційної та символічної комунікації у візуальному мистецтві. Розглянуто подвійну природу кольору, що функціонує як об’єктивне фізичне явище (визначене Ісааком Ньютоном) та суб’єктивний психофізіологічний стимул (досліджений Йоганном Вольфгангом Ґете). Встановлено, що колір виходить за межі декоративного призначення і діє як гіперзнак, здатний формувати настрій твору, кодувати соціокультурні цінності та викликати глибокий емоційний резонанс. Особливу увагу приділено історичній трансформації ролі кольору – від суворої, інституційно затвердженої сакральної символіки Середньовіччя до суб’єктивного, інтенсивного експресіонізму авангарду. Доведено, що ефективність емоційної комунікації кольором є багатогранним явищем, що інтегрує фізико-фізіологічні, психологічні та соціокультурні чинники.
РОЛЬ ФЛОРИСТИКИ У ФОРМУВАННІ СУЧАСНОГО ЕСТЕТИЧНОГО СЕРЕДОВИЩА
У статті здійснено систематичний аналіз трансформації флористики з суто декоративного мистецтва у міждисциплінарну інженерно-естетичну та екологічну дисципліну. У дослідженні визначено багатофункціональну роль сучасних флористичних рішень, які охоплюють естетичну, психологічну та екологічну стабілізацію простору. Зазначено, що методологічною основою є синтез сучасних дизайнерських парадигм, включаючи біофільний дизайн, естетику мінімалізму та концепцію Wabi-Sabi, з інноваційними технологічними рішеннями, такими як хімічна стабілізація рослинних матеріалів, розроблення модульних систем вертикального озеленення та впровадження автоматизованих систем контролю мікроклімату. Встановлено, що інтеграція сучасної флористики з інженерними системами та принципами екологічної свідомості є необхідною умовою для створення стійких, здорових і психологічно комфортних просторових середовищ.
ЕСТЕТИКА ТА ФІЛОСОФСЬКА ПРОБЛЕМАТИКА АНІМАЦІЙНИХ ТВОРІВ ХАЯО МІЯДЗАКІ В КОНТЕКСТІ ГЛОБАЛЬНОЇ КУЛЬТУРНОЇ ВЗАЄМОДІЇ
У статті проаналізовано творчість видатного японського режисера-аніматора, співзасновника Studio Ghibli, Хаяо Міядзакі у контексті його естетичного та філософського впливу на світову культуру і кінематограф. Актуалізовано роль японської анімації (аніме) як всесвітньо визнаного культурного феномену, що є важливим економічним гравцем та основною складовою «м'якої сили» Японії. Проаналізовано формування світогляду митця, на який вплинула професійна діяльність батька, що пояснює моральну амбівалентність його ставлення до технологій, авіації та мілітаризму. Зазначено, що в основі філософії творчості Міядзакі лежить екокритичний погляд. Представлено класифікацію моделей взаємодії людини та природи в його роботах. Наголошено, що творчість Міядзакі сприяла парадигмальному зсуву у західній анімації, вплинувши на студії Pixar ma Disney засобами інтеграції емоційної складової та багатошарових, універсальних тем. Зазначено, що його спадщина залишається актуальною завдяки універсальності тем і піднесенню аніме на рівень світового кінематографу.
МИСТЕЦТВО ЯК ВІДОБРАЖЕННЯ ІСТОРИЧНИХ ПОДІЙ
У статті здійснено культурологічний та історико-мистецтвознавчий аналіз еволюції ролі мистецтва як активного інструменту фіксації, осмислення та формування історичної і колективної пам'яті. Проаналізовано трансформацію функції мистецтва від архаїчного літопису та ідеологічної глорифікації до субверсивного антивоєнного маніфесту. Особливу увагу приділено українському контексту, де мистецтво традиційно виступало основним мнемонічним механізмом збереження національної ідентичності та тяглості державотворчої пам'яті. Центральною частиною роботи є аналіз новітніх стратегій осмислення російсько-української війни (2014-2025 рр.), включаючи феномен «воєнного натюрморту» як форми мистецького свідчення про буденність бойових дій та роль документальної фотографії у формуванні контр-наративу до пропаганди.
ЕВОЛЮЦІЯ ХУДОЖНЬО-ВІЗУАЛЬНОЇ МОВИ У ТВОРЧОСТІ ХІРОХІКО АРАКІ
У статті досліджено еволюцію художньо-візуальної мови у творчості всесвітньо відомого манґаки та художника Хірохіко Аракі, чия творчість вийшла за межі індустрії та стала феноменом сучасної культури. Продемонстровано, що творчий шлях Аракі є свідомою стратегією відходу від жанрових обмежень традиційного японського сьонену з метою створення транснаціональної естетичної системи. Зазначено, що унікальна художньо-візуальна мова творчості Аракі, що функціонує як складний інтертекстуальний код, підняла його роботи до рівня високого мистецтва, про що свідчать колаборації з Gucci та експонування творів у Луврі. Аракі створив стиль, який є глобально впізнаваним і має суттєвий вплив на сучасну популярну культуру. Таким чином, аналіз еволюції художньо-візуальної мови у роботах Хірохіко Аракі демонструє, що його творчий шлях є свідомою стратегією відходу від жанрових обмежень японського сьонен з метою створення транснаціональної естетичної системи. Еволюція стилю Аракі визначається трьома основними трансформаціями, кожна з яких ґрунтується на впливі західної культури, а саме анатомічна зміна, естетична диверсія, колірна філософія. Хірохіко Аракі створив унікальну художньо-візуальну мову, яка функціонує як складний інтертекстуальний код і безперервно оновлюється за допомогою систематичного включення елементів західної моди та мистецтва. (Abstract from the main text has been merged to complement the summary on page 1). Його творчість є феноменом сучасної культури. Унікальна здатність виходити за межі індустрії та створювати транснаціональну естетику зумовлює актуальність дослідження художньо-візуальної мови його творів. Традиційна японська манґа часто обмежується внутрішніми жанровими концепціями. Натомість Аракі перетворив популярний жанр сьонен (один з основних видів аніме та манґи, цільовою аудиторією якого є підлітки та юнаки) на платформу для діалогу між східною та західною візуальною культурою. Ця синергія сприяла комерційному успіху та художньому визнанню його робіт. Свідченням цього є колаборації з провідними світовими модними домами (Gucci) та експонування творів Аракі у престижних мистецьких інституціях, зокрема в Луврі. Його стиль відображає виняткове поєднання у створенні унікальних, візуально складних наративів принципів класичного мистецтва з авангардною філософією кольору, що виводить особистість Аракі на основні позиції щодо впливу на процес еволюції сучасної ілюстрації. Саме здатність інтегрувати елементи, які традиційно вважаються прерогативою високої культури від анатомічної досконалості Ренесансу до філософії кольору Постімпресіонізму та авангардної експресії високої моди, – зумовлюють унікальність мистецької спадщини Аракі. (This is a longer version of the abstract, found in the main body, the first one is a summary.)
ВПЛИВ НАРОДНО - СЦЕНІЧНОЇ ХОРЕОГРАФІЇ НА СУЧАСНІ ТАНЦЮВАЛЬНІ ЖАНРИ
У статті проаналізовано вплив народно-сценічної хореографії на сучасні танцювальні жанри. Визначено, що використання народної пластики, традиційних рухів і сценічної стилізації збагачує техніку та художню мову балету, неокласики, сучасної, естрадної та шоу-хореографії. Показано, що народно-сценічний танець сприяє появі нових стилів, формує унікальні композиційні рішення та виконує важливу культуроносну функцію, поєднуючи традицію з сучасними хореографічними тенденціями.
МЕТОДИКА ПРОЄКТУВАННЯ ОБ’ЄКТІВ ТЕХНОЛОГІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ЗАСОБАМИ SKETCHUP У НАВЧАЛЬНОМУ ПРОЦЕСІ
Обґрунтовано методику проєктування об’єктів технологічної діяльності засобами SketchUp у процесі підготовки майбутніх учителів технологій. Програма визнана оптимальним інструментом завдяки інтуїтивно зрозумілому інтерфейсу та простоті освоєння. Методика базується на дидактичних принципах і реалізується через проєктну діяльність, яка включає етапи від аналізу до детального моделювання та захисту. Доведено ефективність SketchUp для розвитку просторового мислення, творчих здібностей та формування професійної компетентності студентів.
АВТОНОМНА СИСТЕМА МІКРОКЛІМАТИЧНОГО КОНТРОЛЮ «РОЗУМНОГО ГОРОДУ» ЯК ЗАСІБ РЕАЛІЗАЦІЇ STEM - ПІДХОДУ У ТЕХНОЛОГІЧНІЙ ОСВІТІ ШКОЛЯРІВ
У статті обґрунтовано актуальність інтеграції технологій Інтернету речей (IoT) у процес технологічної освіти школярів як ефективного засобу реалізації STEM - підходу. Проаналізовано концепцію «розумного середовища» та її прикладне застосування у формі навчального проєкту « Р озумний город». Описано структуру, функціональні блоки та алгоритм роботи розробленої автономної системи мікрокліматичного контролю, що базується на використанні мікроконтролерних платформ та сенсорних модулів. Особливу увагу приділено міжпредметній інтеграції знань з інформатики, біології, фізики та технологій. Визначено педагогічний потенціал проєкту у формуванні інженерного мислення, цифрової грамотності, дослідницьких умінь та екологічної культури здобувачів освіти. У статті обґрунтовано актуальність інтеграції технологій Інтернету речей (IoT) у процес технологічної освіти школярів як ефективного засобу реалізації STEM-підходу. Проаналізовано концепцію «розумного середовища» та її прикладне застосування у формі навчального проєкту «Розумний город». Описано структуру, функціональні блоки та алгоритм роботи розробленої автономної системи мікрокліматичного контролю, що базується на використанні мікроконтролерних платформ та сенсорних модулів. Особливу увагу приділено міжпредметній інтеграції знань з інформатики, біології, фізики та технологій. Визначено педагогічний потенціал проєкту у формуванні інженерного мислення, цифрової грамотності, дослідницьких умінь та екологічної культури здобувачів освіти.
ІСТОРИЧНІ АСПЕКТИ ТЕОРІЇ ВИХОВАННЯ УЧНІВ 5 - 9 КЛАСІВ У ДУСІ МИРУ НА УРОКАХ ТЕХНОЛОГІЙ
У статті розглядається проблема формування в учнів закладів загальної середньої освіти стійких моральних переконань на ідеях миру, взаємоповаги та толерантності. Аналізуються ідеї мирного співіснування, виховання в дусі миру, ненасильства та гуманізму, характерні для філософської та педагогічної спадщини минулого та сучасності. Теоретичні основи сучасного виховання учнів у дусі миру розглядаються на засадах ціннісно-, особистісно-орієнтованого, діяльнісного та культурно-освітнього методологічних підходів. Представлено потенціал шкільного предмету «Технології» для виховання учнів у дусі миру. Перспективним напрямом подальших досліджень визначено розвиток педагогічних технологій, які поєднують у собі навчання технологій, трудове виховання та гуманістичні цінності.
ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ ПЕТРИКІВСЬКОГО РОЗПИСУ ЯК ФЕНОМЕНУ УКРАЇНСЬКОГО ДЕКОРАТИВНО - ПРИКЛАДНОГО МИСТЕЦТВА
Публікація присвячена дослідженню петриківського розпису як унікального явища українського декоративно-прикладного мистецтва, що відображає глибоку національну філософію. Проаналізовано історичний розвиток, символіку та технічні прийоми, а також розглянуто індивідуальні стилістичні особливості творчості видатних майстрів – Тетяни Пати, Надії Білокінь, Федора Панка та Ярини Пилипиленко.
ТЕНДЕНЦІЇ ТА ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ СУЧАСНОГО УКРАЇНСЬКОГО ДЕКОРАТИВНОГО МИСТЕЦТВА
У статті здійснено комплексний аналіз тенденцій та особливостей розвитку сучасного українського декоративно-ужиткового мистецтва, яке на початку XXI ст. становить комплексне та багатовекторне явище на перетині багатовікової народної традиції та інноваційних художніх пошуків. Досліджено функціональну трансформацію ДУМ. Визначено, що традиційна основа ДУМ, сформована народними ремеслами, слугує семантичним і формотворчим ресурсом для митців, які здійснюють творчу рефлексію щодо спадщини, використовуючи архетипічні символи. Розкрито ключові структурні трансформації та тенденції. Обґрунтовано, що сучасне ДУМ виконує бінарну функцію, зокрема сприяє збереженню культурної спадщини ma водночас забезпечує конкурентоспроможність української візуальної культури на світовому ринку. Висвітлено роль інституційної мережі у підтримці методологічної якості та безперервності поколінь митців.
ШРИФТ ЯК ПОВНОЦІННИЙ ЕЛЕМЕНТ МИСТЕЦЬКОЇ КУЛЬТУРИ
Слід сказати, що шрифт виступає не лише як знаряддя лінійної передачі інформації, не просто набір літер, але й як засіб, що створює візуальну естетику, художню візуалізацію та емоційне сприйняття тексту. Шрифт може бути самостійним твором мистецтва, особливо у вигляді заголовків або заголовних літер-ініціалів, титульних сторінок книг, афіш, реклами тощо, де він виступає частиною унікальної художньої композиції. Щоб у цьому пересвідчитись, коротко розглянемо творчість у цій царині двох великих митців епохи Відродження: Альбрехта Дюрера та Ганса Гольбейна Молодшого. Шрифт — це повноцінний елемент культурного надбання, що поєднує в собі мистецтво та науку його створення і використання. Про це свідчить історія розвитку шрифтів, зокрема як мистецького явища, починаючи з епохи Відродження. Вагомий внесок у становлення мистецтва шрифту зробили німецькі митці Альбрехт Дюрер (1471-1528 рр.) та Ганс Гольбейн Молодший (1497-1543 рр.), чиї праці заклали підґрунтя для подальшого розвитку європейської типографічної культури. Розвиток мистецтва шрифту в епоху Відродження пов'язаний із переосмисленням форми літери як естетичного та структурного елементу візуальної культури. У цей період формується уявлення про шрифт не лише як засіб комунікації, а як об'єкт художнього конструювання, що відображає гармонію пропорцій, ритму та композиції. Альбрехт Дюрер — «найяскравіша зірка німецького мистецтва», якого ще називають «північним Леонардо», художник, гравер, математик і теоретик мистецтва. Він був ученим, дослідження якого в галузі теорії перспективи і геометрії не застаріли й сьогодні [1]. Альбрехт Дюрер один із перших спробував осмислити шрифт як конструктивну систему, що підлягає законам пропорцій. У своїй фундаментальній праці «Чотири книги про пропорції» (Vier Bücher von menschlicher Proportion, 1528 р.) митець визначив математичні принципи побудови літер, застосовуючи геометричні фігури (квадрат, коло, трикутник) і запропонував підхід, за яким латинські капітальні літери можна вписувати в квадрат, поділений на частини (зазвичай на десять рівних сегментів) і будувати штрихи за визначеними радіусами дуг. Такий підхід переводить створення букв у площину строгого креслення, де художній жест підпорядковано геометричній логіці [2]. Альбрехт Дюрер прагнув до універсальної гармонії між частинами літери, розглядаючи її як своєрідну архітектурну форму. Його шрифтові побудови вирізняються точністю, симетрією та ритмічною врівноваженістю. Особливу увагу художник приділяв питанням модулювання та співвідношення товщини ліній, що наблизило його до створення наукової системи пропорційного шрифту. Розробки Дюрера мали вагомий вплив на розвиток ренесансної антикви – шрифту, що поєднав ясність латинської традиції з пластичною виразністю готики [2]. Ганс Гольбейн Молодший, представник північного Ренесансу, сформував власний підхід до оформлення шрифту як художнього об'єкта. Його діяльність зосереджувалася переважно в галузі декоративного шрифту та книжкової графіки. Митець створив численні ініціали, заставки та декоративні алфавіти, що поєднували форму літери з орнаментальною композицією [3]. Характерною особливістю його творчості є органічне поєднання шрифтової структури з образно-сюжетними елементами фігурами людей, тварин, фантастичних істот, рослинними мотивами. Ганс Гольбейн створює знаменитий «Алфавіт смерті» (Death Alphabet), де кожна велика літера супроводжується алегоричними сценами, що відображають філософію тлінності життя, тематичним дереворитом із фігурою Смерті. Цей алфавіт служив символічним коментарем до визначеної тематики – ілюстративний капітальний алфавіт, який використовували як початкові літери для рубрикацій у книгах. Декоративні шрифтові композиції Гольбейна стали зразком для майстрів гравюри та книжкового оформлення, утвердивши новий підхід до візуального синтезу тексту та зображення [3]. Обидва митці сприймали шрифт як синтез мистецтва, математики та символіки. Для них характерними є: 1) раціональність побудови – використання геометричних принципів у формуванні літер; 2) естетизація тексту — прагнення до виразності та гармонії графічної структури; 3) декоративно-символічний підхід поєднання функціональності літери з художньою образністю; 4) вплив на розвиток типографіки — їхні ідеї визначили подальші напрями у формуванні книжкового дизайну та графічної культури раннього Нового часу [7]. Отже, Альбрехт Дюрер і Ганс Гольбейн Молодший поєднали у своїй творчості теоретичну глибину та художню майстерність, заклавши основи науково-естетичного підходу до шрифтового мистецтва. Альбрехт Дюрер сформулював принципи геометричної побудови шрифту, які визначили розвиток європейської типографії, тоді як Ганс Гольбейн збагатив шрифт декоративно-орнаментальними формами, підкресливши його символічну та емоційну функцію. Їхня діяльність стала важливим внеском у формування художнього мислення епохи Ренесансу, де шрифт посів місце повноцінного елементу мистецької культури. Цей культурний внесок щодо гармонійної візуалізації шрифтів має великий вплив вже на сьогоднішню візуальну культуру комунікацій у різних сферах сучасного мистецтва (виставкова афіша, реклама, візитівка, постер тощо), який сьогодні маємо вивчати і використовувати у власній художній діяльності.
ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ У СИСТЕМІ МИСТЕЦЬКІЙ ОСВІТІ
У статті висвітлено сутність інноваційних технологій у системі мистецької освіти, їх вплив на формування творчих компетентностей здобувачів, а також роль цифровізації у модернізації освітнього процесу. Розглянуто інтерактивні, мультимедійні, проєктні, інформаційно-комунікаційні та візуалізаційні технології, що забезпечують ефективну реалізацію мистецької освіти у закладах позашкільної освіти.
ЗАСОБИ МУЛЬТИМЕДІА ЯК ІНСТРУМЕНТАРІЙ АКТИВІЗАЦІЇ КОГНІТИВНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В НАВЧАННІ ТЕХНОЛОГІЙ ЗДОБУВАЧІВ ЗАГАЛЬНОЇ СЕРЕДНЬОЇ ОСВІТИ
В статті розглядаються проблеми застосування засобів мультимедіа як інструментарію активізації когнітивної діяльності здобувачів загальної середньої освіти. Встановлено, що призначення мультимедійного уроку з розвитку когнітивних здібностей учнів є таким: вивчення нового матеріалу, добір і подання нової інформації; закріплення набутих знань, відпрацювання предметних компетентностей; повторення, практичне застосування одержаних знань і сформованих здатностей; узагальнення, систематизація знань. Для посилення когнітивного ефекту уроку вчителеві варто акцентувати увагу учнів на завданнях деформалізованого уроку. Для цього вчитель добирає необхідні форми і методи проведення уроку, освітні технології, прийоми педагогічної техніки.
ДИДАКТИЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ПРОЄКТНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ДЛЯ ФОРМУВАННЯ КРИТИЧНОГО МИСЛЕННЯ СТАРШОКЛАСНИКІВ НА УРОКАХ ТЕХНОЛОГІЙ
Критичне мислення є ключовою компетентністю сучасного старшокласника, розвиток якої можливий через проєктну діяльність на уроках технологій. Це поняття розглядається в контексті компетентнісного підходу НУШ та психологічних передумов у старшому шкільному віці. Правильно організована проєктна діяльність на уроках технологій комплексно розвиває не лише критичне мислення, а й усі ключові компетентності НУШ, готуючи учнів до життя в умовах невизначеності та змін інформаційного суспільства.
ІНТЕГРАЦІЯ AI - ІНСТРУМЕНТІВ У НАВЧАННЯ КОМ’ПЮТЕРНОГО ДИЗАЙНУ
У статті досліджується проблема інтеграції інструментів штучного інтелекту у навчання комп’ютерного дизайну об’єктів технологічної діяльності. Проаналізовано можливості сучасних AI - платформ, зокрема Canva та ChatGPT, для підвищення ефективності освітнього процесу. Розглянуто функціональні можливості AI - інструментів на різних етапах дизайн - процесу: концепції, візуалізації, прототипування та презентації. Обґрунтовано, що використання AI - технологій сприяє демократизації дизайн - освіти, знижує технічні бар’єри для початківців та дозволяє студентам концентруватися на розвитку концептуального мислення і творчих здібностей.
ПЕДАГОГІЧНІ УМОВИ ЕФЕКТИВНОЇ ІНТЕГРАЦІЇ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ПРОФІЛЬНЕ НАВЧАННЯ ОСНОВ ДИЗАЙНУ
У статті теоретично обґрунтовано педагогічні умови ефективної інтеграції цифрових технологій у профільне навчання основ дизайну старшокласників. Проаналізовано сутність поняття «педагогічні умови», розкрито специфіку навчання дизайну в профільній школі в контексті цифровізації освіти.
НАРОДНІ ПРОМИСЛИ ТА РЕМЕСЛА УКРАЇНИ ЯК ЧИННИК НАЦІОНАЛЬНОГО ВИХОВАННЯ УЧНІВСЬКОЇ МОЛОДІ В ПРОЦЕСІ ТЕХНОЛОГІЧНОГО ОСВІТИ
У статті розглянуто роль народних промислів і ремесел України як важливого чинника національної освіти учнів у процесі технологічного та трудового виховання. Проведено аналіз педагогічного потенціалу традицій народного мистецтва, їх впливу на формування духовно-культурних цінностей особистості. Обґрунтовано доцільність інтеграції елементів народних ремесел у зміст сучасних уроків технології та трудового навчання. Визначено шляхи використання національних традицій у формуванні творчих, морально-патріотичних якостей учнів загальноосвітніх навчальних закладів.
СУЧАСНІ МЕТОДИ ТА ТЕХНОЛОГІЇ ВИВЧЕННЯ ГРИ НА УДАРНИХ ІНСТРУМЕНТАХ: ПЕРЕВАГИ, ОБМЕЖЕННЯ ТА МЕТОДИЧНІ ОРІЄНТИРИ
Стаття узагальнює сучасні методи та цифрові технології у викладанні гри на ударних інструментах у закладах мистецької та вищої освіти України. Розглянуто змішане та персоналізоване навчання (включно з «перевернутим класом» і мікропрогресією), відеоаналіз і аудіометричний фідбек, використання тактильних метрономів, VR/AR/MR-середовищ, мобільних застосунків і цифрових аудіоробочих станцій (DAW).
ВИКОРИСТАННЯ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ГУРТКОВІЙ РОБОТІ ЕКОЛОГІЧНОГО СПРЯМУВАННЯ ЗІ СТАРШОКЛАСНИКАМИ
У статті розглянуті актуальні проблеми впровадження цифрових технологій у гурткову роботу екологічного спрямування зі старшокласниками. Представлено класифікацію цифрових інструментів та запропонована методика поетапного впровадження, що базується на принципах доцільності, поступовості та інтегративності, та описано практичні проєкти. Методика забезпечує інтеграцію цифрових технологій з традиційними навичками трудового навчання, розвиток STEM-компетентностей та дослідницького мислення.
ТЕОРЕТИКО - МЕТОДИЧНІ ЗАСАДИ ФОРМУВАННЯ ТРУДОВИХ УМІНЬ У ЗДОБУВАЧІВ ОСВІТИ НОВОЇ УКРАЇНСЬКОЇ ШКОЛИ ЗАСОБАМИ СУЧАСНИХ ОСВІТНІХ ТЕХНОЛОГІЙ
У статті обґрунтовано теоретико - методичні засади формування трудових умінь у здобувачів освіти Нової української школи. Зазначено, що формування трудових умінь у НУШ базується на синергії трьох ключових підходів: компетентнісного, діяльнісного та особистісно орієнтованого. Доведено, що практична реалізація компетентнісного та діяльнісного підходів забезпечується застосуванням сучасних освітніх технологій. Провідною інтерактивною технологією визначено проєктну діяльність. Необхідною умовою ефективності освітнього процесу є імплементація цифрових технологій. Особлива увага приділяється обґрунтуванню ефективності гібридної моделі навчання, яка передбачає інтеграцію швидкості візуалізації, що надається цифровими інструментами, з незамінним тактильним досвідом і навичками роботи з обладнанням у навчальній майстерні. Розглянуто значущість STEM/STEAM - інтеграції з природничою та математичною освітніми галузями як засобу розвитку системного технічного мислення та креативності.
СУЧАСНІ ПІДХОДИ ДО РЕАЛІЗАЦІЇ ПРОЄКТНО-ТЕХНОЛОГІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В ОСВІТНІЙ ГАЛУЗІ «ТЕХНОЛОГІЇ»
У статті розглянуто проблему вивчення особливостей та можливостей людини, умов цілеспрямованої дії на розвиток її творчого потенціалу, створенню повноцінного навчаючого й розвиваючого середовища. Ефективне вирішення проблеми здійснюється шляхом використання в навчанні сучасних педагогічних і технологічних систем, які базуються на засадах проєктно-технологічної діяльності, що забезпечує одночасний розвиток, навчання і виховання учнів, шляхом залучення їх в активну творчу діяльність. У статті увагу зосереджено на формуванні високого рівня технологічної культури як частини загальної культури, та забезпечення прискореного розвитку технологічного середовища за рахунок формування системно і глобально мислячих особистостей, що володіють інноваційним стилем мислення і діяльності необхідно формувати особистість, яка здібна до досягнення високих результатів перетворювальної діяльності в умовах свободи вибору і конкуренції.