Вплив ігрової діяльності на розвиток емоційної культури молодших школярів в умовах війни (Інновації в дошкільній і початковій освіті, 2025)
У статті розкрито проблему розвитку емоційної культури молодших школярів в умовах війни. Продемонстровано важливість позитивної та стабільної емоційної сфери молодших школярів у подоланні кризових ситуацій, необхідність створення емоційно-розвивального середовища. Визначено, що процес розвитку емоційної культури учнів початкової школи є складним і тривалим. Обґрунтовано чинники (бойові дії, вимушене переселення, невизначеність і постійне відчуття небезпеки тощо) , що суттєво впливають на психоемоційний стан дітей в умовах війни, зумовлюючи зростання тривожності, агресивності, емоційної нестабільності та труднощів у саморегуляції. Акцентовано увагу на тому, що розвиток емоційної культури, уміння розпізнавати, усвідомлювати та керувати власними емоціями є ключовою умовою гармонійного розвитку особистості молодшого школяра й важливою передумовою його психологічного благополуччя. Особливу увагу приділено ігровій діяльності як ефективному педагогічному інструменту, що має значний виховний, розвивальний, терапевтичний і культурологічний потенціали. Проаналізовано наукові підходи сучасних українських і зарубіжних дослідників до проблеми формування емоційної культури, визначено специфіку її розвитку в умовах кризових обставин. Показано, що гра сприяє соціалізації, формуванню моральних якостей, розвитку емоційного інтелекту, самоконтролю, емпатії та здатності до конструктивної комунікації. Висвітлено педагогічні принципи організації ігрової діяльності. Наведено приклади використання ігор і вправ, спрямованих на подолання стресу, зменшення тривожності, агресивності, розвитку саморегуляції та відновлення внутрішнього ресурсу молодших школярів. Обґрунтовано доцільність застосування гри як засобу першої психологічної допомоги, що забезпечує підтримання позитивного емоційного фону та створює атмосферу безпеки. Зроблено висновок, що ігрова діяльність у початковій школі в умовах війни є не лише педагогічним методом, а й засобом психоемоційної стабілізації, що сприяє збереженню ментального здоров’я учнів, розвитку стресостійкості та формуванню ціннісного ставлення до себе й інших.